Обобщение на тема: Аристотел
България, 2008
Аристотел Аристотел е древногръцки философ, логик и учен. Заедно с учителя си Платон, Аристотел, обикновено се счита като един от най-влиятелните мислители на древността в редица философски области, включително политическата теория. Аристотел е роден през 384 пр.н.е. в Стагира в северната част на Гърция. Аристотел произлиза от семейство на лекари и той преминал курс на обучение и образование, които наклонена ума си към изследване на природата явления. Бащата на Аристотел, починал, когато той е младо момче и неговия настойник Proxenus го възкреси. Proxenus го изпрати да учи в Академията на Платон в Атина. Аристотел остана в Академията за двадесет години до смъртта на Платон през 347 г. пр. Хр Аристотел е трябвало да успеем Платон като ръководител на Академията на Аристотел, но не защото той има различни теории, тогава Платон. След Аристотел ляво Академията на Платон, той беше там и са живели заедно с приятеля си Hermeas, началник на Atarneus и Assos в Mysia. Аристотел остана там в продължение на три години, през което време той се жени за Pythias, племенница на царя. След нейната смърт Аристотел Herpyllis също е женен и има син, който е кръстен на баща си. Hermeias падна под контрола на персите, и отказва да предаде приятелите си чрез мъчения, той е убит. След Аристотел скъп приятел Hermeias умира Аристотел се мести в Митилини, където той несъмнено ангажирани в биологични изследвания. King Amyntas попита Аристотел да помага в обучението му син Александър. Аристотел, Александър обучаван за пет години, докато царят Amyntas умря и Александър дойде на власт. По време на време пред цар Amyntas умира Аристотел въведени племенника си Калистен на Александър, но го предупреди да внимават за това, което каза той. Въпреки че по-късно Александър Калистен се в Азия, където той събира материали изследвания, Калистен в крайна сметка беше Александър подозира в заговор срещу него с Hermolaus: той се ограничава до една желязна клетка в която той е заразено с паразити, преди да бъде хвърлен на лъвовете. През 323 пр.н.е. Александър Велики умира неочаквано и анти-македонските сили за разори на правителството в Атина. Аристотел имаха тесни връзки с македонското кралското семейство. Аристотел е било свързано с македонците и е непопулярен с новите правомощия запитване. Новото правителство предявен срещу такса от незачитането на Аристотел, но той избяга в страната си къща в Chalcis в Евбея да избегнат преследване. Аристотел коментира, че той побягна, така че "атиняните не може да има друга възможност за грях срещу философията, тъй като те са го направили в лицето на Сократ." Alone Антипатър там той пише, че той е станала Fonder на митовете. През 335 г. пр. Хр Аристотел се връща в Атина и е установено, че Академията е цветущ по Xenocrates. Аристотел отвори собствена академия, в лицея, той се завтече за дванадесет години. Някои хора наречен академия на Аристотел на Аристотел училище, защото той обиколи и обсъждат идеите си с колеги. Аристотел, са "хора, които ходят наоколо." През следващите тринадесет години се отдава цялата си енергия за неговото учение и съставянето му философски трактати. Той се казва, че е дал два вида лекции: колкото по-подробно обсъждане на сутринта за вътрешния кръг от напреднали ученици, както и популярната дискурси вечер в продължение на цяло тяло любителите на знанието. На този Аристотел пише до голяма степен на широк ярост на политиката, метафизика, етика, логика и науката. Аристотел, договорени с Платон, че космосът е рационално проектирани и философия, че може да дойде да се знае абсолютно истини чрез изучаване на универсалната форми. Техните идеи отиде в друга посока, но в този Аристотел смята, че една универсална намира в частност неща, докато Платон смята за универсална съществува отделно от конкретни неща, както и че материалните неща са само израз на истинската реалност, която съществува на мястото на идеи и форми. Разликите между двете е, че философите на Платон, че само чисто математически мотиви е необходимо, и да се съсредоточи върху метафизиката и математика, Аристотел, от друга страна, мисълта, че в допълнение към това "Философия Първо," също така е необходимо да се извърши подробни емпирични изследвания на природата, и по този начин проучване, което той нарича "втората философия", която включва такива предмети като физика, механика и биология. Животът на Аристотел са вложени в период, който той изглеждаше объркан и неясен за историци, които са научили от Демостен да го възприемат като по време на загубата на гръцки свободи и намаляването на броя на гръцки идеал, то е изглеждало като период на действие, което разбъркване бе близо до изпълнение на амбициозна надежда на тези, които виждат в ръста на panhellenism проповядвано от Исократ началото на по-стабилни политически организации и на подвизите на Александър Велики и разпространение на гръцките идеали. Аристотел прекарал голяма част от живота си като на чужденец в Атина, и той изглежда е бил несимпатичен с амбициите на Александър. Съвременни политически събития и социални промени ляво няколко марки на политическите и моралните си философия, и търсенето на въздействието на социалните условия, в неговата метафизика и в неговия принос към науката са довели само до спекулативни обобщения по отношение на влиянието на околната среда върху мисъл: до заключението, , че съществуването на паралелки в обществото предложи йерархии в концепцията си за вселената, че робски труд го доведе до пренебрегване на механични изкуства и предпочитат теоретичната на практически науки, че неговите теории бяха устно, а не въз основа на ресурсите, на опит, и че неговата физическа принципите, отразени концепцията си за политическа власт. Отделно от тези спекулации, че е ясно, че на мира, който е бил принуден на Атина от македонското господство Аристотел разрешено да организират курс на обучение и да започне голямата схема на изследвания в областта на историята на политически организации, на науката и философията-проучване на конституциите на гръцки държави, от историята на математиката и медицината, както и становищата на философи-както и в естествена история на минерали, растения и животни, както и да положи основите като по този начин за един от първите опити в едно Енциклопедичен организация на човешкото познание. Аристотел е починал от заболяване и в стомаха му ще Аристотел предвижда разпоредби за семейството си, Herpyllis, и слугите си, някои от които той освободени. Писания Аристотел са запазени от негов ученик, Теофраст. Той е и наследник като лидер на Perpatic училище. Теофраст "ученик Neleus и неговите наследници е укрил книги в трезора да ги защити от кражба, но влага, молци и червеи ги повредят. Книгите са намерени около 100 пр.н.е. от Apellicon, който ги изведе до Рим. В Рим, учени се интерес в строителството, както и подготвени нови издания на тях. В началото на съчиненията на Аристотел са били предназначени за широката общественост. Много малко от тях са оцелели. Какво е останало е най-вече работа, която е предназначена за студентите си сериозни. Подхода му по философия не е арогантен, но системно. Той непрекъснато се постави под въпрос и заключенията му са срещнали трудности. Това е, което го прави един от най-влиятелните философи в западната мисъл. Творбите на Аристотел попадат под три заглавия: (1) диалози и други произведения на популярен характер, (2) събиране на факти и материали от научна обработка и (3) систематично работи. Систематичен Аристотел трактати са логика, физически обекти, психологически произведения, произведения на естествената история, и философски произведения. Писания Аристотел върху общото предмет на логиката са били групирани от пешеходец по-късно под името Organon, или инструмент. От тяхна гледна точка, логика и мотивите е главният инструмент за подготовка научно проучване. Аристотел себе си, обаче, се използва терминът "логика", като равностойни на словесни мотиви. Категориите на Аристотел са класификации на отделни думи, и включва следните десет; вещество, количество, качество, отношение, място, време, положение, състояние, действие, страст. Те сякаш са подредени според реда на въпросите, които ще поиска при получаването на знания на обекта. Например, ние искаме, първо, какво нещо е, а след това колко голяма да е, най-близките му какъв е той. Вещество винаги се разглежда като най-важните от тях. Вещества са разделени по-нататък в първо и второ: първо вещества са отделни обекти, второ вещества са видове, които първи са вещества или индивидуални принадлежа. Видяна Аристотел по астрономия, както са представени в метафизиката, физика, Де Caelo (На небе) и Коментар Simplicius ", най-вероятно ще изглежда много странно, тъй като те се основават повече на априори философски спекулации, отколкото емпирично наблюдение. Въпреки че Аристотел признава важността на научните астрономия - изследването на позициите, разстоянията и движенията на звезди - той все пак, лекувани астрономия абстрактно, която я свързва с цялостното му философски снимка свят. В резултат на това разликата между съвременната физика и метафизика не присъства в Аристотел, и с цел да го оценявам напълно ние трябва да се опитат да се откажат от тази преди зачеването. Аристотел твърди, че вселената е сферична и крайно. Сферични, защото това е най-добра форма; ограничено, защото има център. В централната част на земята, и тяло, с център в момента не може да бъде безкраен. Той вярва, че Земята също е сфера. Това е сравнително малък в сравнение със звезди, и за разлика от небесните тела, винаги в състояние на покой. За един от неговите доказателства за тази последна точка, той се позоваха на емпирично проверими факт: ако Земята са в движение, наблюдател на това ще видите фиксираните звезди като се движат, така както той сега спазва планети, движещ се, че е от неподвижно земята. Въпреки това, тъй като това не е така, земята трябва да бъде в състояние на покой. За да докаже, че земята е сфера, той произвежда аргумента, че всички земни вещества движение към центъра, и по този начин в крайна сметка ще трябва да образуват сфера. Той също използва доказателства, въз основа на наблюдение. Ако Земята не са сферични, лунни затъмнения няма да показват сегменти с извит контур. Освен това, когато човек пътува на север или на юг, един не вижда едно и също звезди през нощта, нито могат да заемат същите позиции в небето. Това, че небесните тела трябва да бъде сферична форма може да се определи от наблюдение. В случай на звездите, Аристотел твърди, че те би трябвало да бъде сферична, тъй като тази форма, която е най-съвършеното, която им позволява да запазят своите позиции. По времето на Аристотел, Емпедокъл ", че има четири основни елемента - земя, въздух, огън и вода - са били общоприети. Аристотел, обаче, в допълнение към това, предполага една пета елемент наречен етера, който той смята, че е главна съставна част на небесните тела. Този божествен елемент, според него, е обозначено, ingenerated, вечни, неизменни и тежки, нито светлина. Тя може да се намери в най-чистата му форма в небесните региони, но става фалшифицирани в областта под луната. Оглед на Аристотел на Вселената е йерархична, и той направи рязко разграничение между света под луната на климата, и вечен и неизменен небесата. Аристотел характеризира всичко, което съществува в някои категории; вещество, качество, количество, отношение и др вещество е преди другите категории вещества, тъй като съществуват като отделни единици, а останалите категории съществува само като качествата на веществото. Тези вещества включват отделни вещества, като куче и стол, както и техните видове и родове като животни и мебели. За кучето е животно, кучето не е само качеството на животно. Формулярът е различен от въпроса. Формуляр А стол е структурата на стола, независимо от стола е дърво. Той не приема идеята на Платон на трансцендентална Форма на председателя; формата на стола е под формата на тази конкретна стол. На стола въпрос, дървен материал, също може да бъде разделена на формата и материята, тъй като дърво е направена от земята, въздуха, водата и огъня, съчетани по определен начин. Аристотел призовава премиер въпрос за неща, които не е особена форма. Той повдига въпроса дали форма може да има без значение, на което той отговори, че това е форма, без значение е Бог. Ако става въпрос стол въпросът е потенциално стол, или може да бъде един стол, като формата е реалност в силата на който то е действително стол. Материя и форма са причините за това, което идва да бъде. Аристотел определя четири вида причини: 1) материална причина - какво нещо е направено от, 2) формални причини - това, което е по същество, 3) ефективно кауза - това, което го внесоха в същество, и 4) окончателен причина - каква е неговата функция. Причините се прилага за неща и събития не "Той беше голям физик и написах много книги по този въпрос. Неговият най-известната е Nicomacheun етика. Влиянието на философията на Аристотел е проникващ, тя дори е помогнало да се оформи модерен език и здравия разум. Неговото учение на главният инициатор за окончателни причина е изиграла важна роля в областта на теологията. До 20-ти век, логика означава логиката на Аристотел. До епохата на Възраждането, а дори и по-късно, астрономи и поети, така се възхищавал неговата концепция на Вселената. Зоология почива на работа на Аристотел до британския учен Чарлз Дарвин промяна на доктрината на changelessness на видовете в 19 век. През 20 век е разработила нова оценка на метода на Аристотел и неговото значение за образование, литературна критика, анализ на човешката дейност, и Аристотел политически анализ, като Eudoxus и Callippus пред него, смята, че всяка планета последва пътя, от една определен брой сфери. Callippus е постулира 33 във всички сфери, 4 за всеки Сатурн и Юпитер, 5 броя за Марс, Венера, Меркурий, слънцето и луната. Проблемът с този модел, обаче, е, че според Аристотел, той не обясни как на движение на външната сфери е да бъдат възпрепятствани да пречи на движението на вътрешната сфера. Аристотел се опита механично обяснение, предполага и противодействие на 22 области, която да определя нещата в баланс. Обикновено се приема, че добавянето на Аристотел противодействие на тези сфери сложно, отколкото се изчиства проблема за движението на планетите. Много-Аристотел фасетиран теория на движението е основна част от неговия свят картина. Сложността на тази теория се доказва в множество тълкувания, предлагани от съвременните учени. Тук само голи кости от него ще бъдат представени. Според Аристотел, имаше три вида движение: праволинейна, кръгли и смесени. В четирите елемента на света под луната са склонни да се движат в прави линии: земята надолу, нагоре огън, вода и въздух, които попадат по средата. Етер, от друга страна, естествено се движи в кръгове. Той също така твърдят, че всичко, което е в движение трябва да бъдат приведени в движение с нещо друго, и по този начин да се избегне едно безкрайно отстъпление, той posited първия двигател. Описанията на Аристотел на такава основна движеща сила покаже как той смесва физика с метафизика. В Де Caelo, Аристотел приравни главният инициатор на всички неща с сферата на неподвижните звезди, която от своя страна се движи с постоянна движение. В метафизиката, обаче, той поставя един равнодушен основната движеща сила зад фиксираните звезди. Той описва този съвършен първия двигател като вечен и без величина, той казва, че причините кръгово движение, както и че е от типа движение, което е най-добра, тъй като той няма начало и край, той заявява, че то е добро, и неговата дейност е най-висшата форма на радост. Изглежда, че в един момент Аристотел мисъл на главният инициатор и по някакъв начин е неразделна част от самата вселена и в друго като съществуващи извън пространството и времето. Тези различия могат да огледало различни цели, че Аристотел е най-различни точки в кариерата си. Йерархически модел на Аристотел на Вселената има голямо влияние върху средновековните учени, които да съответстват промяна с християнската теология. Свети Тома Аквински, например, ре-тълкува първичните двигатели като ангели. Подкрепени от религиозните органи, модел на Аристотел е продължило в продължение на векове. За съжаление, това е ефекта на ограничаване на развитието на науката, тъй като малко хора дръзнал да оспорва властта на църквата. Въпреки това, можем да кажем, на Аристотел, че той направи принос към астрономията просто като започнете да питам някои въпроси за вселената, като по този начин стимулира съзнанието на други да направят същото. Един от най-известните от вноски на Аристотел е ново понятие на причинно-следствената връзка. Всяко нещо или събитие, помисли си той, има повече от една "причина", която помага да се обясни какво, защо и къде се намира. Предишни гръцки мислители, мислех, че само един вид причина може да се обясни; Аристотел, че четири. (Думата Аристотел използва, aition, отговорен, обяснителен фактор не е същата като думата причина сега. Тези четири причини са материална причина, (въпроса, от които нещо се прави); ефективното причини (източник на движението, поколение, или на климата); официалната причина, (вида, вид или тип) и окончателното причини (целта, или цялостно развитие на личността, или предназначението на строеж или изобретение. ) Въпреки че не знам какво е това да кажа, те звучат философски. пример той даде е млад лъв се състои от тъкани и органи, нейната материална причина, а причината е ефективна на неговите родители, които го събрани; официалната причина е му вид, лъв, а окончателният причина е вградения си в стремежа към зрялост. Друг пример той даде материал е причината за статуята е мрамор, от който е изсечен него; ефективното причина е скулптор, а официалната причина е форма на скулптора реализира Хермес, може би и на крайния причина е неговата функция, да бъде едно произведение на изобразителното изкуство. Във всеки път, Аристотел казва, че нещо може да бъде по-добре, когато причините може да се каже в специфични условия, а не в общи линии . Така че е по-информативен да знаете, че скулптор направи статуя, отколкото да се знае, че един артист го прави, а още по-информационен да знаете, че Polycleitus е писана, а не просто, че скулпторът е така. Защото си с вратовръзка на Александър Велики Аристотел пише Политиката като ръководство за управници за това как да управляват държава. В Политика "на Аристотел излага своята идеална форма на управление. Съдържа мисъл провокира дискусии за ролята на човешката природа, в политиката, отношение на личността към държавата, мястото на морала в политиката, теорията на политическата правосъдието, върховенството на закона, анализ и оценка на конституциите, уместността на идеалите на практически политиката, причините и лекарства на политическата промяна и революция, както и значението на морално образовани гражданството. Той подчерта, че идеалният гражданин и владетел трябва да притежават определени добродетели като мъдрост, умереност и смелост. И на работата като цяло повтаря господстващо тема на Аристотел на забавяне. Политиката е отличен исторически извор, защото от близо вратовръзка Аристотел трябваше да ежедневния дейността на правителството в Атина. Той отразява идеализирани ценности на народа и на влиянието на учител на Аристотел, Платон. Значението на мъдростта и справедливостта и директно паралелно класически гръцки идеология. Аристотел смята, че природата формира политика и необходимостта от града държави (правителството), образуван от природата. Аристотел полага основите на своята политическа теория в политиката с аргумента, че град-държава и политическа правило са естествени. Аргументът започва с исторически внимание на развитието на града-държава изложени на по-прости общности. Първо, индивидуалните човешки същества, комбинирани по двойки, тъй като те не могат да съществуват отделно. мъжки и женски присъедини, за да се възпроизвежда, а капитанът и роби, се събраха за самосъхранение. Капитанът използва своя интелект да се произнесе, а природните роб използва тялото си да се трудят. Второ, домакински стана естествено от тези примитивни общества, които да служат ежедневни нужди. Трето, когато няколко домакинства комбинирани за други нужди село появиха също според природата. И накрая, пълен общност, създадена от няколко села, е град-държава, които могат да достигнат границата на самодостатъчност. Той идва да бъде в името на живота, и съществува в името на добрия живот.. Аристотел гърбовете четири искания за град-държава: Първо, град-държава съществува от природата, защото тя идва да бъдат изложени на по-примитивни асоциации природни и служи като крайната им, защото само тя достига самодостатъчност. Второ, хората са по своята същност политически животни, тъй като природата, който не прави нищо напразно, ги е оборудван с реч, която им дава възможност да общуват морални понятия като справедливост, които са формиращ на домакинството и град-държава. Трето, град-държава е естествено преди физическите лица, тъй като хората не могат да изпълняват своите естествени функции, с изключение на град-държава, тъй като те не са самостоятелни. Въпреки това, тези три твърдения са непосредствено от Четвърто: град-държава е плод на човешкия интелект. Ето защо, всеки има естествен порив за такова [политически] общност, но лицето, което създава за пръв път [то] е причина за много големи предимства. Тази голяма полза могат да бъдат законите на града-държава. Аристотел подчертава, че правната система остава да ги спасява от собствените си диващина. Интересно е да се види, че цел на Аристотел на природата надхвърлят по негово мнение на човешкия характер и това, което хората трябва да бъде. В етика на Аристотел, той посочва, популярната представа за това какво щастие беше (и може би все още е). чест, удоволствие и богатство са неща, които той смята за гръцки народ иска да бъде щастлив. Той заяви, че често е повърхностно, защото целта на всеки един момент може да се вземе далеч от нас. Удоволствие е приятно, но е по-високо качество от животно на хората, и богатство е само средство за постигане на един по-добър. Аристотел учи умереност; извършването на горните три пороци е наред, но не всички го превръщат в цел обширно. За разлика от трите неща, които той предупреди за разходите на живота си, имаше около четири неща, които трябва да се усети след сърце иска. Аристотел смятат, че всеки трябва да притежава тези качества, а те са от съществено значение за добър владетел. мъдрост, смелост, умереност и справедливост са четирите добродетели, че Аристотел проведе толкова високо. Усети, че само чрез тези четири качества, може да доведе едно лице или държава, към истинското щастие. добродетели на Аристотел, успоредно с това мислене на други класически гърци. Една от очевидните причини за това е, че учител-ученик обвързани облигации много философи. Големият учи Платон, Сократ, както и на Разбира Платон е бил учител на Аристотел. Въпреки, че влиянието на учителя е много силен, студентите също трябва да докажат, че могат да мислят самостоятелно и делата им имат различен вкус за тях. Платон каза, че просто е мъдър човек, умерен и смел и само на държавата е управлявана от мъдрост. справедлива държава на Платон-показва смелост и сила над умереност над невъздържаност. "Сократ", друга от най-известните класически гърци, умря за неговите възгледи на мъдростта и справедливостта. Сократ използва логика, за да кажа себе си и своите колеги, че той трябва да умре заради избягване на лицемерието. цял живот "Сократ" той проповядва, че законите на държавата трябва да се проведе върховен на правосъдието да вземе надмощие. Състоянието му, осъдени на смърт, и за избягване на смърт ще е да противоречат законите на държавата. В процеса той ще се противоречие, което той е живял. Много хора оприличи Сократ до досадник, не спира да жужи в лицето на държавата, за да гарантира, че те са били само на това нещо. Аристотел е знаел и значението на правосъдието, но той подхожда малко по-различно. правосъдието, трети морално силата на Аристотел, се състои от два основни аспекта. Първото е, че законите направени само гражданите, държавата трябва да се стремят да направят хората акт морално и добра. Вторият аспект на Аристотел на правосъдието е, че хората трябва да се възлагат справедливо, или в пропорционално на това, което са направили или извършва. Колкото по-високи качества на честта или по-висока е по-лошо престъпление наказанието. В Политика "на Аристотел определя своята идеална структура на семейството. Неговата структура значително отражение на ценностите на хората в старият доминирана от традицията. Вярата на време е, че бащата на царя беше основно на неговия дом, Аристотел не се различават много от това. Бащата е върховен орган и е контрол над жена си. Той се признае, че съществува реципрочност между двете, но той смята, че е налице постоянен основния неравенство. Съпругата трябва да остане изключи една и я показват смелост (морална сила) чрез нея послушание и славата си чрез мълчание. Бащата също правила над децата си с Върховния орган. Само чрез смъртта си е негов орган отстранени. Аристотел също са включени в роби, като част от семейството, но той отличава от практиките на време, това, което той счита за приемлив роб. Статуквото е отстраняването на органи от силна завладели страни за целите на ръчния труд. Усети, че робството чрез завоевание е неприемливо. Робство той смята за приемливо е тези, които е необходимо на роба / Master връзката да оцелее. Онези, които са прекалено глупав да се регулират тази връзка е необходимо да се през целия живот . В замяна за ежедневната грижа за природен роби да правите светлина домакински задължения като готвене. Интересно е да се отбележи, че в завещанието си Аристотел призова за освобождаването на някои от неговите собствени, придобити роби. Пример за роб / Master връзка, която Аристотел обсъжда може да се види в днешния свят. Понякога един възрастен или болен човек изисква постоянни грижи. Те трябва да имат всичко, което направи за тях, и следователно не могат да се регулират. Друг човек е длъжен да направи лица важни решения и е отговорен за тяхното опазване. В този пример може да се види разликата между идеята на Аристотел, на роби и гърци традиционния възглед, който е подобен на Съединените щати през 1800 г.. Аристотел е брилянтен човек, който преподава умереност в правителството и в живота. Той подчертават значението на моралните добродетели като ключ към щастие и успешно управление. Аристотел смята, че нуждата от управление и власт разработени от своя характер. Преподава в лицей, училище, той основава в Атина, как просто човек трябва да живеят и как държавата трябва да просто правило. Неговите послания на силата и умереност надхвърлят време и все още има голямо влияние върху историята. Ерин 103 философия 9-ти октомври 1996 г философия Take-Начало Тест I. ПЛАТОН 3) Обяснете на така наречените "Разделени линия". Какво означава различните нива? Как това се прилага за етика? Как това се прилага на знания, възприемане, и / или информираността? Обяснете в дълбочина и детайлност. Платон "Разделени линия" е модел показва не само нивото на познанията, но основно ниво на всичко. Тя е разделена на четири нива и двете страни. В лявата част се състои от начини, ние знаем, са запознати, и възприемат нещата, а от дясната страна се състои от обекти на знания, информираност, и възприятие. В долната половина включва такива неща във физическия свят и горната половина включва такива неща, в духовната и интелектуалната сфера. Най-високата точка във физическия свят е слънце, а най-високата точка в духовния свят е под формата на доброто и красивото, и двата от които по същество са невъзможно да се стигне. Различните нива означава различни неща. На най-ниското ниво, в лявата част се състои от нашето въображение, възприятие, и предположения. В дясната част се състои от сенки и mirages. Следващото ниво нагоре, в ляво, е мястото, където ние вярваме, нещо такова, защото ние го видя. В дясната част на това ниво е мястото, където ще намерите всички физически неща. В горната част на физическата сфера преди да влезе в духовния свят, е слънцето. Следващото ниво е до най-ниското ниво в духовната сфера. Лявата страна на това ниво включва мислене от хипотези, а от дясната страна включва предмети от математиката и науката. Най-високо ниво в модела на Платон съдържа истинското знание и диалектическо мислене в ляво. Обредът съдържа всички форми и идеи. В най-горната точка, формите на доброто и красивото, е крайната цел на човешкото щастие, или eudaimonia. Тези лица, физически форми са най-сигурният реалност, перфектни идеален модел на всичко, което съществува. Тези различни нива се прилагат за знания, възприятие, съзнание, етика и по същия начин. За всяко от тези неща, по-високите се отива в модела, по-високият отива в някое от тези конкретни области. Например, по отношение на различните нива на познание, най-ниското ниво е на дъното и на най-високо ниво е на върха. Ето защо, колкото по-близо един стигне до горната част на модела, повече знания, човек трябва Eskildsen, стр. 2, както и обратното. Същото важи и за други области, както и всички те са свързани помежду си. Използване на знания в друг пример, на по-високо ниво на знания един стигне до по-високи нечии етични стандарти, както добре. Защото на тези отношения, Платон "Разделени линия" се отнася за всички сфери на живота. II. Аристотел 1) даде пълно обяснение на Аристотел подход към етика. Каква е целта на етичните живот? Какъв вид на душата е в състояние на осъществяване на добър живот? Как да отидем за осъществяване на тази цел? Какви са възможните решения начин на живот ние може да доведе? Има ли на тези благоприятни за водещ на добър живот? Целта на етичните живот, според Аристотел, е добро. Всички човешка дейност е насочена към тази добра, най-високият от които е Eudaimonia. Има два вида за добро, присъща и инструментал. Intrinsic стоки са тези, които са добри сами по себе си. Единственото нещо, което е напълно присъща е щастието, или Eudaimonia. Инструментал стоки са тези, които са добри само защото те се използват за друго нещо или цел. Парите са най-очевидните инструментал добър, тъй като тя се използва за получаване на други стоки. Всяко лице, с добродетелна душа е в състояние на осъществяване на добър живот. Човек трябва да живее с моралните и интелектуални добродетели, високи постижения и високи стандарти за изпълнението на тази цел. Има три начина на живот може да доведе едно: на вулгарен, политическите, или съзерцание. В вулгарен начин на живот се основава на неотложен удовлетворение. Стоките са просто една удоволствия ползва веднага и временно. Този начин на живот е гарантирана да се провали в търсенето на Eudaimonia. Политическият живот в един, в който щастието се определя от чест постигнати. Има два вида отличие може да се получи в политическия живот, реалната и фалшив. Bogus отличие са просто да получат статут в обществото и може да се купи, но реално отличие са награди за добрините и помагат на другите. Докато политиката се е изучаването на доброто, човек може лесно позор себе си и да станат ostracized от общността.
Библиография 1. McKeon, Richard. Introduction To Aristotle. New York: (Random House Inc, 1992) Jones, W. T. The Classical Mind. New York: (Harcourt Brace Jovanovich College Publishers, 1980)
Популярное: Как распознать напряжение: Говоря о мышечном напряжении, мы в первую очередь имеем в виду мускулы, прикрепленные к костям ... Личность ребенка как объект и субъект в образовательной технологии: В настоящее время в России идет становление новой системы образования, ориентированного на вхождение... Почему двоичная система счисления так распространена?: Каждая цифра должна быть как-то представлена на физическом носителе... Почему человек чувствует себя несчастным?: Для начала определим, что такое несчастье. Несчастьем мы будем считать психологическое состояние... ![]() ©2015-2024 megaobuchalka.ru Все материалы представленные на сайте исключительно с целью ознакомления читателями и не преследуют коммерческих целей или нарушение авторских прав. (145)
|
Почему 1285321 студент выбрали МегаОбучалку... Система поиска информации Мобильная версия сайта Удобная навигация Нет шокирующей рекламы |